Шинкарь, Николай Ларионович
- Подробности
- Просмотров: 37210
Шинкар, Микола Іларіонович (06.05.1890—16.11.1920) — відомий український військовий діяч.
Походив з селян Подільської губернії. Закінчив 2-класне Брацлавське міське училище. 15.08.1914 р. був мобілізований на військову службу та призначений до 7-го піхотного запасного батальйону. Закінчив 2-гу Київську школу прапорщиків (14.02.1915). 23.02.1915 р. у складі 7-го маршового батальйону був відправлений на фронт. У подальшому служив у 11-му Фінляндському стрілецькому полку, з яким брав участь у Першій світовій війні. Останнє звання у російській армії — штабс-капітан.
Після Лютневої революції активно поринув у політичну діяльність, був членом Української соціал-революційної партії. На II Всеукраїнському військовому з'їзді був обраний членом Всеукраїнської ради військових депутатів. З 12.11.1917 р. — начальник штабу Київської військової округи. З 13.12.1917 р. — командувач Київської військової округи. У 1918 р. переховувався в Одесі. Згодом став один із організаторів Таращансько-Звенигородського повстання. Наприкінці листопада 1918 р., після антигетьманського повстання, організував у Полтаві більшовицько-лівоесерівський Революційний комітет, який через кілька днів був розігнаний 2-м Запорізьким полком військ Директорії. Був заарештований, однак уник розстрілу, втікши з-під арешту. Наприкінці 1919 р — на початку 1920 р. був червоним комендантом Умані, одним із активних діячів Української комуністичної партії (боротьбистів). Брав участь, у складі 60-ї стрілецької дивізії РСЧА, у боях проти українських частин, що рейдували під час Першого Зимового походу. Був зарубаний у бою вояками 2-го кінного полку ім. І. Мазепи.
РГВИА. - Ф. 409. - Оп. 1. - п/с 68-163; ЦДАЮУ -Ф. 1076. - Оп. 1. - Спр. 1-а - С 16; Греків О. Весна 1918 року в Уіфаїні//3а Державність. — Торонто. — 1964. — Ч. 10. — С 23—26; Петрів В. Спомини з часів української революції (1917—1921). — Львів. — 1927. — Ч. 1 - С 95-96; 1931. - Ч. 4. - С 57, 61; ВЧ. (Василь Чабанівський) Спогади про повстання проти гетьмана в Полтаві//Табор. — Варшава — 1928. — Ч. 9. — С 96— 100; Омелянович-Павленко М. Спогади українського командарма — Київ. — 2002. — С 295.
Джерело:
Тинченко Я. Офіцерський корпус Армії Української народної республіки (1917-1921): Наукове видання. - К.: Темпора, 2007. - 536 с.: іл. Стор. 496
Шинкар, Микола Ларіонович — Шинкарь Николай Ларионович — (р. н. невід. — 11.1920) — політичний і військовий діяч.
Юрист за освітою. Під час Першої світової війни — штабс-капітан 11-го Фінляндського полку 7-ї армії. З 1917 р. — на службі в українському війську, сотник Армії УНР. На 1-му Всеукраїнському військовому з'їзді (травень 1917 р.) обраний до Всеукраїнської ради військових депутатів. Із липня 1917 р. — член УЦР. У грудні 1917 р. після відставки підполковника В. Павленка призначений начальником Київської військової округи. У січні-лютому 1918 р. - головнокомандувач республіканських військ на протибільшовицькому фронті. З 22 квітня 1918 р. — губернський комендант Київщини. З переходом влади до гетьмана П. Скоропадського очолив 15-тисячний повстанський загін на Звенигородщині. 30 листопада 1918 р. захопив із своїми партизанами Полтаву і вчинив у місті погром гетьманської адміністрації. Урятувавшись від полонення запорожцями П. Болбочана, незабаром підняв повстання проти Директорії. Загинув у бою з частинами Дієвої армії УНР у листопаді 1920 р. неподалік від Умані.
Джерело:
Білоусько О. А., Єрмак О. П., Ревегук В. Я. Новітня історія Полтавщини (І половина ХХ ст.). Стор. 83
Ссылки на эту страницу
1 | Воспоминания: конец 1917 — декабрь 1918.
Павло Скоропадський. Спогади: кінець 1917 — грудень 1918. // Головний редактор Ярослав Пеленський. Київ-Філадельфія. 1995 |
2 | Губернский военно-революционный комитет (Губвоенревком)
[Губернський військово-революційний комітет (Губвійськревком)] |
3 | Дневник (1918-1919)
[Щоденник (1918-1919)] – Євген Чикаленко. // К.: Темпора, 2011. |
4 | Дневник (1919)
[Щоденник (1919)] – Євген Чикаленко. Щоденник (1919-1920). – Київ—Нью-Йорк: Видавництво імені Олени Теліги, 2005. Стор. 34-202. |
5 | Из былого. Том ІІ. От Гетмана до Директории
[З минулого. Від Гетьмана до Директорії]. Андриевский Виктор // Издательство "Украинское Слово", Берлин, 1923. |
6 | История Украины, 1917-1923 гг. Т. 1 : Время Центральной Рады
Дорошенко Д. Історія України, 1917-1923 рр. Т. 1 : Доба Центральної Ради / Дмитро Дорошенко. – Ужгород. Накладом О. Цюпки : б. в., 1932. — 437 + XXI. |
7 | История Украины, 1917-1923 гг. Т. 2. Украинская Гетманская Держава 1918. года
Дорошенко Д. Історія України, 1917-1923 рр. Т. 2 : Українська Гетьманська Держава 1918. року / Дмитро Дорошенко. – Ужгород. Накладом О.Цюпки : б. в., 1930. — 423 + LXXXVI. |
8 | Личности - Ш
[Особистості - Ш] - пункт меню |
9 | Политические и партийные деятели
[Політичні та партійні діячі] - пункт меню |
10 | Полковник Петр Болбочан
Сергій Шемет. Полковник Петро Болбочан (Замітки до історії Запорозького Корпусу 1917-1919 рр.) / Хліборобська Україна. Кн. 4. Рік 1922-1923. – Зб. 7 і 8. Видання Українського союзу хліборобів-державників. Стор. 200-236. |
11 | Полтава в дни революции и в период смуты 1917-1922 гг.
[Полтава у дні революції та в період смути 1917-1922 рр.] - Несвицкий А. А. Дневник. 1917-1922 г. |